Hvordan bli felt av PFU: Hvor ligger hodet til journalistene?
Bachelor thesis
Permanent lenke
https://hdl.handle.net/11250/2773371Utgivelsesdato
2021Metadata
Vis full innførselSamlinger
- Studentoppgaver (SV-IMS) [1383]
Sammendrag
Temaet for denne oppgaven er de norske mediehusenes håndtering av Vær Varsom-plakatens(VVP) punkt 4.14. Problemstillingen er: «I hvor stor grad begrunner mediehusene sine bruddpå VVP-punkt 4.14 med medienes endrede arbeidsvilkår som følge av digitaliseringen i samfunnet?» For å besvare denne problemstillingen har vi tatt for oss 58 saksbehandlingsrapporterpublisert på presse.no. Her har vi sett etter likhetstrekk mellom sakene for å kunne sette deminn i kategorier, og dermed se hvordan mediehusene argumenterer bruddene av punkt 4.14. Uti forskningen måtte vi likevel se oss nødt til å se på 4.15 i tillegg til 4.14. Våre tanker da vi gikkinn på oppgaven var at mediene ville skylde på tid. Funnene viser likevel at det ikke er likeenkelt som det. De viser oss at saksbehandlingene i Pressens Faglige Utvalg (PFU) er like gråsom journalistikken skal etterstrebe. Journalistene vil ikke legge skyld på tidspress, men teorienvi har funnet tilsier likevel at teknologisk utvikling i journalistikken har påvirket arbeidet ogviser oss bakenforliggende årsaker som kan ligge til grunne for de mange behandlingene avpunkt 4.14.
Et essensielt punkt i denne oppgaven er å se hva som i teorien er etisk riktig, veid opp motjournalistisk praksis i et digitalisert samfunn. Av den grunn trekker vi fram den etiske teorientil Svein Brurås, Kildeutvalget og Jan Thoresen, sammen med undersøkelsne av praktisk arbeidgjort av Helle Sjøvaag og Emili Knutson. The aim of this project is to assess the Norwegian media houses management of the “Be Waryposter” (no.: Vær Varsom-plakaten (VVP)), section 4.14. The thesis question is: “To what extentdo the media houses justify their breaches of VVP article 4.14 with the media’s changedworking conditions as a result of the digitalisation in society?” To answer this question, wehave considered 58 case processing reports published on presse.no. Assessing the similaritiesbetween the cases allowed us to put them into categories, and thus see how the media housesargue the violations of section 4.14. After extensive research we found that in addition to 4.14we also had to look at 4.15. Our expectations going into this project were that the media wouldput the blame on time constraints. However, our findings suggest that it is more complex thanthis. They indicate that the case processing in the Press’ Academic Commission (no.: PressensFaglige Utvalg (PFU)) is as grey as journalism should strive for. Journalists do not want toblame time pressure. Nevertheless, the subject literature we have found suggests that the technologicaldevelopment has influenced the journalistic work and indicates the underlying reasonsthat may be essential to the many considerations of appeal in article 4.14.
The objective of this thesis is to see how the ethics considered correct in theory, differentiatesto its practice in a digital society. Therefore, we highlight the ethical theory of Svein Brurås,the Source Committee and Jan Thoresen, in addition to the investigations of practical journalismdone by Helle Sjøvaag and Emili Knutson.